Rm.
Nejdříve byla temnota.
Pak přišli Cizinci.
Byla to rasa stará jako sám čas.
Vládli rozvinutou technologií--
schopností změnit fyzickou realitu pouhou vůlí.
Nazývali svou schopnost "Vylaďování."
Ale postupně vymírali.
Jejich civilizace byla v úpadku,
a proto opustili svůj svět,
hledaje lék proti vlastnímu vymření.
Jejich nekonečné putování je zaneslo do malého, modrého světa...
na nejzazším konci galaxie.
Do našeho světa.
Kde, jak si mysleli, konečně našli...
co hledali.
Jmenuji se Dr. Daniel Poe Schreber.
Jsem jen člověk.
Pomáhám Cizincům provádět jejich experimenty.
Zradil jsem svůj vlastní druh.
Jste zmatený, že ano?
Vystrašený. To je vše v pořádku. Pomohu vám.
-Kdo je to? -Jsem doktor.
Musíte mě vyslechnout. Přišel jste o svou paměť.
Prováděl se jistý experiment. Něco se zvrtlo.
Vaše paměť byla vymazána. Rozumíte mi?
Ne, nerozumím. Co se to tu děje?
Nějací lidé jdou po vás zatímco mluvíme.
Nesmí vás najít. Okamžitě odtud zmizte.
Haló? Jste tam?
Hej, pane Murdochu, zpráva z Automatu.
Že prý jste tam nechal peněženku.
Doporučuji vám ji vyzvednout, protože jste zaplatil pouze na tři týdny,
a ty uplynuly tak před deseti minutami.
Já jsem tu tři týdny?
Je to přímo tady černé na bílém, pane Murdochu.
Den a doba.
Staráme se o naše knihy jako v peřinkách.
-Vyřídím to později. -To vidím.
Jediné, co z vás dělá hosta v tomhle podniku,...
je hotovost na dřevo!
Domovní řád. Tři týdny jsou tři týdny.
A už ani den navíc.
Pan Murdoch, ano? Kde je?
Právě odešel ani ne před pěti minutami.
Teď spi.
Když rumba začne hrát
Tancuj se mnou
Pohoupej mě
Jak líný oceán objímá pobřeží
Obejmi mě
Rozhoupej mě
Jak kýve se květina ve větru
Kývej se se mnou
Lehce se houpej
Při tanci, jsme spolu
Zůstaň se mnou
Houpej se se mnou
Hej, zlatíčko, říkal, že byl doktorem tvýho muže.
Chtěl s tebou mluvit.
Promiňte.
-Doktor... -Schreber.
Prosím, šla byste dovnitř? Vy musíte být Emma Murdochová.
Děkuji, že jste mě přišla navštívit na mé naléhavé upozornění.
Co je to?
Trochu drsný experiment navržený pro podporu mé studie.
Nerozumím. Říkal jste, že jste doktor mého manžela,
ale on o vás nikdy nemluvil.
Pravda je, že John mě již dlouho
nenavštívil.
Zápasil s pocity zrady...
vycházejícím z vašich manželských neshod.
-John vám pověděl, co se stalo. -Ano.
Kdy jste ho naposledy viděla?
Před třemi týdny. Sbalil si kufr.
Byl na mě hodně naštvaný.
Vím, jak složité to pro vás musí být,
ale v Johnově zájmu,
bych byl rád, kdybyste mě považovala za přítele, Emmo.
Zdá se, že John utrpěl psychický šok.
-Úplnou ztrátu paměti. -To nemyslíte vážně.
Ale ano. Může mít přeludy.
Dokonce se chovat násilně.
Kdyby vás kontaktoval, musíte mě okamžitě zavolat.
Všude, kde váš muž je, pátrá...
Hledá sám sebe.
Dobrý večer, pane Murdochu. Jste snad pan Murdoch, ne?
Pan "J" něco Murdoch?
J. Murdoch. Jak se jmenujete? Justin? Jerry?
Jmenuji se Jason Murdoch. John Murdoch.
Jake Murdoch. Jak se vede? Ahoj. Jack Murdoch.
Musím si vzpomenout, kdo vlastně jsem.
Řekl jsem tomu chlapovi, prachy na dřevo.
Řekl jsem, "Poslouchejte, tři týdny jsou tři týdny."
-Kde je ta nešťastnice? -Nahoře, pane. Pokoj 614.
Prostitutka.
-Dobrý večer, Husselbecku. -Inspectore Bumsteade.
Máte rozvázanou tkaničku.
Promiňte.
Jsem rád, že jste tady, pane.
Říkali, že Detektiv Walenski má nervy nadranc.
Věnujte se pouze případu, Husselbecku.
-Děkuji. -Promiňte.
-Haló? -Jó, to jste vy.
-Nechal jste tady svou peněženku. -Kdy?
-Když jste tu byl naposled. -Kdy to bylo?
Když jste zapomněl svou peněženku. Čekáte, že si vzpomenu?
-Promiňte! -Ne, ne, vážně.
-Kam máš namířeno, šéfiku? -Domů.
A kde to je - doma?
To nemáte vy ksichti něco lepšího na práci?
Dělám jen svou práci, May.
Venku pobíhá zabiják.
Jděte po něm a neválejte si tu zadky.
Tak jděte. Vypadněte.
Pojď.
Kolik jich doteď máme? Celkem šest šlapek?
-Myslím že ano, pane. -Dejte tomu vrahovi jedničku za snahu.
Tak, Husselbecku,
co je to za vraha, který se zastaví, aby zachránil umírající rybu?
-Dostal jste mě, pane. -Bumsteade.
Co jste zjistil? Ten vrah nám uniká,
díky Walenskimu.
Ve vší úctě, vrchní inspektore,
Znám Eddieho už dlouho, a je to dobrý polda.
Dřív možná byl dobrý polda, ale...
už není co býval.
Musím mluvit s Bumsteadem!
No tak! Stůjte!
Franku!
-Chytněte mu ruku! -Oni nás pozorují!
-Vstaňte! -Není úniku!
Bože, copak to nevidíte?
Nechte mě! Nic vám neudělám.
-Co to bylo? -Walenski.
To je asi trest za moje hříchy, ne?
Co jsem to jenom udělal, že jsem si vysloužil zrovna tohle? Kde začneme?
No, všechno co si Detektiv Walenski poznamenal...
by tu mělo být, tak--
Jediné, co by mělo být zdokumentováno je Walenski.
Tak tohle vůbec není lehká, zdraví prospěšná paranoia.
Inspektore Bumsteade.
Jsem tu, abych vyplnila formulář o pohřešování mého manžela.
-Vemte to na první oddělení. -Řekli mi, abych vás navštívila.
Jeho jméno je John Murdoch.
Říkají vám ta jména něco?
Co je to za ženy?
Proč hledáte mého muže?
Chcete ho z něčeho obvinit?
-Možná. Možná z vraždy. -Čí vraždy?
-Které z nich? -Všech.
Paní Murdochová, promiňte. Nechtěl jsem vás vystrašit.
Lituji toho, že jsem přišla. Byla to chyba.
Prosím, dejte mi chvilku, nechte mě to vysvětlit.
My se známe?
Jestli ano, doufám, že ještě žiješ.
Jak ti říkaj, zlato?
John
No, to je "neobvyklý" jméno.
Jen jsem přemýšlel.
To co děláš...
Je to trochu nebezpečné... zrovna teď.
Jak víš, že nejsem ten vrah?
Nevypadáš na vraha. Proč?
Máš nějaký nutkání, o kterým bych měla vědět?
Sakra.
Tak se zdá, že jste nalezl svou odvrácenou tvář.
-Kdo jste? -To bychom také chtěli vědět.
Spěte...teď.
On umí "Vylaďovat"!
Co s tím? Ten muž je nebezpečný.
-Říka se, že umí "Vylaďovat". -Nemožné!
Viděli jsme to na vlastní oči.
Občas se výchova dítěte neujme.
Chovají se pak nevyzpytatelně.
Shledáváme je bloudit jako ztracené duše.
Ale tenhle byl jiný, že?
-Co o tom říká doktor? -Nedokázal podat zprávu.
-A pan Quick? -Už není pan Quick.
Pan Quick...je mrtvý, ano.
Chudák pan Quick.
Pan Book...ví něco?
Což bychom to už nevěděli, pane Hande?
Doufali jsme, že zjistíme víc předtím než to s vámi budeme sdílet.
Nic víc se nedozvíme dokud ho nebudeme mít.
Musíme toho člověka dostat.
Moje značka, doufám.
Bála jsem se o tebe.
Trestáš mě?
Jestli zmizení je tvůj způsob trestu,...
já to neuznávám.
O čem to mluvíš?
Našel jsem tyhle klíče ve své kapse, takže předpokládám, že tu bydlím.
-Ty si pravděpodobně moje žena? -"Pravděpodobně"?
Ty opravdu...nevíš kdo jsem, nebo ano.
Volal mi tvůj doktor. Bál se, že se tohle může stát.
Můj doktor?
Dal mi svoji vizitku. Zoufale tě hledá.
Vypadá to jako když prožívám něčí noční můru.
Co se mi stalo? Proč jsem byl u doktora?
Měla jsem milostný poměr.
Byl's na mě zlý.
Zavírací doba. Bazén je zavřený.
Nanejvýš politováníhodné...
že jsme byli donuceni vyhledat vás až zde.
Víte jak nepříjemná je nám všechna tahle vlhkost.
-Promiňte. Já-- -Nepodal zprávu, že?
Bál jsem se. Mám slabé srdce, víte.
Vaše slabost není, jak si myslíme, záležitostí srdce.
Tohle jsme našli v jeho hotelovém pokoji.
Musíme znovu obnovit jeho paměť?
Zkoušel jsem to, ale on se probral.
Vyrazil mi stříkačku přímo z ruky.
-Pak ale nemá své vzpomínky? -Jen útržky.
Zákrok byl přerušen.
Myslím, že jde jen o to sehnat ho.
Měli jste zbloudilce předtím, že?
On není zbloudilý, doctore. Umí "vylaďovat".
Ale to není možné. Jenom vy máte tu schopnost.
Provedete zákrok s jiným vzorem...
paměti subjektu, ano?
Jistě. Znovu mu obnovím vzpomínky.
Potřebujeme je z úplně jiného důvodu.
Je téměř půlnoc, doktore Schrebere.
Znovu si promluvíme po dnešním nočním "Vylaďování",
ale už žádná zpoždění, ano?
A už víckrát žádné rozpory ve vašem chování.
Hledala tě policie.
Já vím. Viděl jsem noviny.
"Zabiják kráčí čtvrtí prostitutek."
Byl jsem s jednou z těch holek.
-Předtím než jsem sem přišel. -Nerozumím.
Potkal jsem jí v Automatu. Myslím, že jsem se chtěl vyzkoušet.
Chtěl jsem vědět jestli to mám v sobě dělat ty zvěrstva.
Možná jsem přišel o rozum,
ale ať jsem kdokoli, stále jsem sám sebou, nejsem vrah.
Veřím ti.
Věříš?
-Cože? -To auto venku.
To s kterým jsi přijela.
To je policajt. Vysadil mě tady.
Nevěděla jsem, že je pořád tady.
Pane, zůstaňte stát!
-Počkat. Máte špatného člověka. -Odstupte prosím?
Nikoho jsem nazabil.
Zrovna teď, všechno co jste je podezřelá osoba.
Kápněte božskou. Poslechnu si všechno, co chcete říct.
Nebudete věřit tomu, co chci říct.
-Tak to zkuste. -Někdo mě pronásleduje.
Je to taková skupinka lidí. Chtějí mě zabít.
A já dokonce ani nevím... jestli to náhodou nejsou--
Ha, kdo bude věřit šílenci?
-Odstupte, pane Murdochu. -Utíkej!
Nikdo mě nikdy neposlechne.
Murdochu, stůjte!
-Jak daleko ještě? -Už jsme skoro tam, kámo.
Nevíte náhodou jak se dostat do Shell Beach?
Si děláš srandu! Já a moje žena jsme tam strávili líbánky.
To jedeš Hlavní Západní Magistrálou k...
Nebo je to napříč... No, to je prča.
Nějak si nemůžu vzpomenout jestli je to po Hlavní Západní...
nebo napříč městem.
Je mi líto, inspectore, že jsem se vám nemohl více věnovat,
ale už jdu pozdě na jistou schůzku.
No dobrá, oceňuji, že jste si udělal čas.
Ale jedna věc mi vrtá hlavou.
Během své práce jsem narazil na několik vrahů.
Murdoch na mě nedělá dojem vraha.
Možná nejste zvyklý proniknout dostatečně hluboko.
No, vždycky poznám když mi někdo lže, doktore.
Inspektore, posuzování charakterů je moje práce.
Možná byste mi mohl poskytnout nějaká vodítka.
Jistě. Vezměme například vás.
Jste náročný člověk. Stále něčím hnaný.
Puntičkář.
Řekl bych, že vedete osamocený život.
Nashledanou, inspektore. Už opravdu musím jít.
Vstupte.
-Jak je mu? -Pořád stejně.
Walenski? To jsem já, Frank.
Pojď dál, Franku.
Zavři dveře.
Procházel jsem některé tvoje starší zprávy.
Je to zajímavý případ.
Takový, na kterém si člověk může vybudovat kariéru.
-Nebo ho to může odrovnat. -Jo. Dělal jsem na tom.
A co pak? Co se stalo pak, Eddie?
Nic se nestalo, Franku.
Jen jsem trávil čas v metru,
jezdil jsem pořád dookola.
Přemýšlel pořád dokola o tomtéž. Není úniku.
Skoncoval jsem s celým tímhle městem.
Lekáš svoji ženu k smrti, Eddie.
Není to moje žena.
Nevím kdo to je ani kdo my sami jsme.
-Proč to říkáš? -Často přemýšlíš o minulosti, Franku?
Stejně jako kdokoliv jiný.
Podívej, zkoušel jsem si vzpomenout na věci--
jasně vzpomenout na věci z mé minulosti.
Ale čím víc jsem se zkoušel vrátit zpátky,
tím víc se to začlo všechno rozmotávat.
Nic z toho se nezdá být skutečné.
Je to jako bych tenhle život prožíval ve snu,
a pak až konečně vstanu, budu někým jiným,
někým úplně jiným.
Tys něco viděl, žejo, Eddie.
Něco, co má souvislost s případem.
Není žádný případ! Nikdy nebyl!
Je to jenom nějaký vtip! Je to vtip!
Dnes je žádáno...
12 rodinných fotoalb,
devět osobních deníků,
17 milostných dopisů,
vybrané fotografie z dětství,
potřebné falešné průkazy a karty pojištění.
Tyhle vracejí vzpomínky.
Tahle je ještě teplá.
Co je to?
Vzpomínky velkého milovníka?
Seznam úspechů a vútězství?
To brzy zjistíme.
To by se vám určitě nelíbilo,
nebo ano, pane "jakkoli-se-vlastně-jmenujete"?
Ne ten druh vítězství kterému byste porozumněl.
Tak podívejte.
Dotek nešťastného dětství...
Špetka teenagerovské rebelie...
A v neposlední řadě...
tragická smrt v rodině.
Pane Booku.
Proč Murdoch neusne při "Vylaďování"?
Možná je o krok dál na žebříčku evoluce.
Hříčka přírody.
Adaptuje se aby přežil. Co jste čekali?
Nehledali jste snad lidského ducha?
Není to účelem téhle vaší malé zoo?
Proto měníte lidi a věci každou noc.
Možná jste konečně našli co jste hledali,
a ono se vás to teď chystá uštknout--
Ovládnutí našich darů trvá...
několik vašich generací.
Myšlenka, že by obyčejný člověk...
mohl rozvinout naši schopnost "Vylaďování" je--
Absurdní, já vím.
Jaké je další možné vysvětlení?
Nadešel čas.
Vypněte to.
Neobvyklé opakující se spirálovitě formované bodné rány na podobných oblastech těla
Podobné bodné rány v stejných spirálovitých formacích
Fredrickson říká, že mě stáhne z nočních směn.
Už je načase, brouku.
Haló?
Vstávejte.
Vstávejte!
Slyší mě někdo?
Nechť "Vylaďování" započne.
Goodwinovi.
Charlie, Sylvia,
Jane, a malý Matthew.
Jane a malý Matthew.
Bohatí bohatnou.
Na konci noci budou mít asi...
pokoj pro služku.
Doktore Schrebere, dovolte.
To jste vy.
Ale, no tak.
Takhle nezdraví pacienta doktor,
jestli jím vůbec jste.
Prosím, já--
Co se to tu děje? Proč všichni usnuli?
Prosím ne tak nahlas.
Na nic si nepamatuji. Co jste mi to udělal?
Nic. Chci vám pomoct.
Tady nemůžem mluvit. Kdyby nás viděli spolu--
To je mi jedno. Chci odpovědi. Teď hned!
Kdo jsou? Proč se mě snaží zabít?
Odpovězte mi!
Můj bože.
-Vy to skutečně dokážete. -Dokážu co?
Poslouchejte mě. Máte jejich sílu.
Můžete měnit věci pouhou silou vůle.
Říkají tomu "Vylaďování."
Tak měnily ty budovy.
Právě teď jste to použil v sebeobraně, jako reflex,
ale já vás mohu naučit jak ovládat tuto sílu.
Můžeme je zastavit. Můžeme zachránit město.
Moje brýle.
Pro firmu to nebyla dobrá vizitka,
to jak pořád vyváděl.
Řekl jsem Fredricksonovi, že jsem ho nechal jít.
Jo tos udělal dobře, drahý.
Napadl mě. Nevím kam zmizel.
Pojďte, doktore Schrebere. Máme hodně práce.
-Ano? -Ano.
Říkají že's přelétavý milenec
Ač ty se tomu bráníš
Ale když mě opustíš pro jinou
Já to budu vědět, věř mi
Dnešní experiment se odehraje v těchto lokalitách.
První subjekt bude z Avenue M.
Pane Booku, je tu menší problém.
Avenue M není.
Nebyli jsme schopni ji dokončit.
Během posledního "Vylaďování" jsme zaznamenali ztrátu kontroly.
Protichůdný vliv na přístroje?
Ten člověk Murdoch je mnohem silnější než jsme si mysleli.
Je skoro jako my.
Tak my musíme být jako on.
Udělal doktor, co jsme po něm žádali?
Život a doba Johna Murdocha, díl druhý.
Nesmíme to udělat.
Murdoch tyhle vzpomínky nemá, že?
Jak nám jeho vzpomínky pomůžou najít ho?
Všade kam půjde, kohokoliv vyhledá...
vše pro nás bude známé.
A tak jak on bude hledat záchytné body, my budeme sledovat vzpomínky.
Ale dát je někomu z nás?
Vždy to skončilo nezdarem.
To co pan Hand navrhuje, je naše jediná možnost.
Předejte vzpomínky.
Trochu to štípne.
Je to hotovo?
O ano, pane Booku.
Mám Johna Murdocha ve své mysli.
"Johnny..."
"Našel jsem tenhle pohled mezi věcmi tvé matky."
"Vrací vzpomínky, že?"
"Někdy se zastav."
"Uvidíme jestli se nám podaří ulovit další mořskou pannu."
"Pozdravuji Emmu. Karl."
Karl.
Karl Harris.
Harris.
Promiňte. Kudy k Avenue C?
Zkuste metro.
Máš problém, kamaráde?
Pracujete tu dlouho?
25 let. Ani jedno volno navíc.
Hledáme Johna Murdocha.
Ona nic neví, pane Hande.
Slepá stopa, pane Walle.
Mysleli jsme, že jeho vzpomínky nám pomohou vystopovat ho.
Ale místo toho nás dovedly sem.
-To je proti rozumu. -Instinkty jsou nelogické.
Musíme následovat kam nás zavedou, ano?
Pan Sleep se domnívá, že by mohl navštívit známá místa.
Svojí práci.
Je mu jedno co děláme.
Dovolte, pane Hande.
Kdybyste byl Murdoch, ano?
Kdybych byl Murdoch...
Pamatoval bych si, jak mi ublížila moje žena,...
když spala s jiným mužem.
A pak...
hledal bych způsob, jak jí to vrátit.
Nechte mě s ní o samotě. Jistá práce musí být vykonána.
Všechni přestoupit, nástupiště tři.
Všechni přestoupit?
Promiňte, jak se dostanu na konec týhle linky?
Jeďte Expresem.
Proč ten vlak nezastavil?
To je Expres.
Není cesta ven.
Nemůžem se dostat z města. Zkoušel jsem to.
Jste Murdoch, že?
Ten kterého hledají.
Nejste vrah.
Dali vám falešnou identitu,
jako každému tady.
-Kdo jste? -Byl jsem polda.
Přinejmenším v tomto životě.
Kradou lidem vzpomínky.
A pak je prohazují mezi námi.
Viděl jsem, jak to dělají, sem a tam...
až nikdo nevěděl kdo opravdu je.
Jak to všechno víte?
Jednou za čas se někdo z nás probudí,...
když zrovna mění věci.
Nemělo by se to stát, ale stane se.
Mě se to stalo.
Pak si pro vás přijdou.
Stejně jak si přišli pro mě.
Ale to je OK.
Nakreslil jsem cestu ven.
Byli tady.
Minulou noc.
To byl jeho domov.
To bylo v době, kdy ji miloval.
To je sice všechno pěkné, ale,
my potřebujeme nějaké praktičtější vodítko...
k jeho současným místům pobytu.
A já vím, kde jí najít.
Jsme velmi šťastni, když se nad tím zamyslíte.
Promiňte?
Být schopen se vrátit na tato místa...
která pro nás tolik znamenala.
Myslela jsem, že nás pronásledují.
Snad.
Tam býval přívoz s prámem když jsem byl ještě chlapec.
Tenkrát největší věc na celém světě.
Nasvícený jako plovoucí narozeninový dort.
Tohle přesně mi jednou řekl můj manžel.
Přesně na tomhle samém místě.
Kde je váš muž teď?
To bych ráda věděla. Co vás sem přivádí?
Potkal jsem svou ženu na tomhle místě.
Tady jsem poznala svého muže.
Svět je malý.
Haló?
Co tu děláte?
Sledoval jsem vás.
Stát, ani krok!
Johny?
Je to tak zatraceně dávno,
myslel jsem že's zapomněl na strýčka Karla.
Ty pistolníku!
Strýčku Karle...
Počkat.
-To jsem já? -Jo.
Shell Beach, tam jsem vyrůstal?
Přesně tak. V Shell Beach.
-Tvoje rodné město. -Musím se tam dostat.
Jak se tam dostanu?
Nevím. Už jsem tam roky nebyl.
Musíš si to pamatovat. Nějaký nápad.
Promiň, Johny.
Moje stará makovice už není tím čím bývala.
-Bylo tam krásně jasno. -Jasno a světlo, myslím.
Vždycky jsi čmáral do tý zatracený knihy.
To jsem já a tvůj taťka.
Párek pěknejch bláznů.
Co se stalo s mými rodiči?
Kde jsou teď?
Jsou po smrti, Johny.
Zemřeli při požáru domu.
Staral jsem se o tebe.
Opravdu si na to nepamatuješ?
Co je to? Co je to?
To je jizva.
Škaredě sis popálil ruku při tom požáru.
Co to znamená, Johny?
To znamená, že to jsou všechno lži!
Manžel mi pověděl, že tu byl.
Říkal, že chtěl sám sebe vyzkoušet.
Zjistit jestli...
by byl schopen...
Chtěla jsem si s ní promluvit.
Myslela jsem, že by mi ho pomohla najít.
Zavolám na stanici.
To je nádherné.
Byl to dárek od matky.
Nedávno zemřela.
Mám to u sebe jako upomínku na ní.
To je mi líto.
Přesto je to trochu k smíchu.
Vůbec si nemůžu vzpomenout, kdy mi to dala.
Myslíte, že bych mohl zapomenout takovou věc?
Co se to děje, inspektore?
To kdybych věděl...
Nechal jsem tvůj pokoj, tak jak byl.
Můžeš tu přespat.
Jsem rád, že jsi zpátky, Johny.
-I když je to jenom na jednu noc. -Karle.
-Je to správný čas? -Proč, samozřejmě.
Ty hodiny ukazují správný čas od doby kdy jsem je koupil.
A.M. nebo P.M.?
-Co tím myslíš? -Nerozumím ti.
Jakto že už je noc? Co se stale se dnem?
Seš unavený. Všechno je možné.
Trochu se prospi.
Zkusíme na to přijít zítra.
No tak...
Je tady. Chová se divně.
Já vím. Není sám sebou.
Zdrž ho tam, já tam co nevidět přijedu.
-Zkusím to. -Díky. Ahoj.
Nemohu nic slíbit. Zkusíme co půjde.
Jen jsme chtěli pomoct.
Karl. Strýček Karl.
Johny, jestli máš potíže, možná ti můžeme pomoct.
Dlouho jsem tě neviděl.
Pane Murdochu, byl jste příčinou mnoha neštěstí.
-Mluvte. -Tohle není nutné.
Není úniku. Město je naše. Vybudovali jsme ho.
O čem to mluvíte?
Vybudovali jsme tohle město podle ukradených pamětí.
Různá období, různé minulosti, všechno v jednom.
Každou noc to zhodnotíme, upravíme, abychom se poučili.
-O čem proboha? -O vás.
Vy a vaši spoluobčané. Co vás dělá lidmi.
-Proč? -Potřebujeme být jako vy.
Teď už vám rozumím, pane Murdochu.
Pamatuji si, to co vy ne, to co vám chybí.
Oceán, ano? Dětský běh po pobřeží.
Setkání s Emmou u řeky, první polibek, který následoval.
-Kdo jste? -Vy víte, kdo jsme.
Používáme vaše mrtvé jako nádoby.
Nastupte!
-A co tahle? Říká vám to něco? -Byla naživu, když jsem od ní odešel.
-A co tohle? -To nic není.
Musí to něco znamenat-- všechny tyhle obrázky.
Jaké obrázky?
-Tomu já nerozumím. -Přestaňte si se mnou zahrávat.
-Přestaňte mi lhát. -Ale vždyť já nelžu!
Pomožte mi. Pomožte mi to pochopit.
Pořád mám před sebou tuhle skládačku, a stále mi to nedává žadný význam.
Vy myslíte, že mě to něco říká? Jsem z toho stejně zmatený jako vy.
Na něco se vás zeptám. Slyšel jste o Shell Beach?
-Jistě. -Víte, jak se tam dostat?
-Jo. -Tak řekněte.
-Dobře. Musíte jet k... -Kam? Kam byste jel?
Tak moment, víte to?
Nepamatujete si to, že ano?
Myšlení bolí?
Počkat. Mám něco lepšího.
Kdy jste naposledy něco dělal přes den?
-Co tím myslíte? -Myslím tím přes den.
Denní světlo. Kdy jste ho naposled viděl?
Nemluvím o vzdálených, polozapomenutých vzpomínkách z dětství.
Myslel jsem něco jako včerejšek. Minulý týden? Kdy?
Máte alespoň jedinou vzpomínku?
Nemáte, že ano?
Myslím, že Slunce na tomhle místě vůbec nevychází.
Protože jsem vzhůru mnoho a mnoho hodin a noc nikdy neskončila.
-To je šílené. -Máte sakra pravdu, je to šílené.
Ale poslouchejte mě, Bumsteade. To nejsem jen já.
Jsme to všichni. S námi všemi něco dělají.
Buďte zticha. Slyšel jsem dost.
-Prosím poslouchejte-- -Ticho!
Musí být nějaké vysvětlení.
Vysvětlete tohle.
Je mi to líto.
Nikdy jsem ti nechtěla ublížit. Nevím proč jsem to udělala.
Chtěla bych to vrátit zpátky.
Neudělala's to.
Ta tvoje aférka,
všechno co si myslíš, že jsi udělala, tak to jsi neudělala.
Nevěřím, že se to stalo.
-Co chceš říct? -Bude to znít bláznivě.
Co když jsme se předtím vůbec neznali?
Co když jsme se poprvé potkali v tom bytě?
A všechno, co si pamatuješ,
a všechno, co bych si měl pamatovat já, se skutečně nikdy nestalo.
Někdo jenom chce, abychom si mysleli, že ano.
Ale jak by to mohla být pravda?
Živě si vzpomínám, jak jsem tě potkala.
Jak jsem se do tebe zamilovala.
-Jak jsem tě ztratila. -Čas vypršel.
Ne, počkejte, prosím. Ještě jednu minutu.
Miluji tě, Johne.
Tohle nejde jen tak předstírat.
Ne, to nejde.
Inspektore? Pane?
Detektiv Walenski se minulou noc sám zabil.
Myslel jsem, že byste to měl vědět.
Šéf vás chtěl vidět. Pane?
Věděl jsem, že toho vraha dopadnete.
Pane, tkanička.
-Jak vám mohu pomoci, pane? -Budeš spát.
Spěte. Spěte.
Dobrý večer, pane.
Chtěl jsem být první, kdo vám pogratuluje k vyřešení případu.
Vemte nás k Murdochovi.
Spěte.
Věděl jsem, že nakonec přijdete.
Není na čase, abyste mi odpověděl?
Ano, jistě. Nesednete si prosím?
Často sem chodím.
Je to jedno z mála míst, kde mám trochu klidu.
Víte, mají jistou averzi k vodě a vlhkosti.
Někdo by tomu hohl říkat fobie.
Kdo jsou? Co ode mě chtějí?
Dobrá.
Zatím řekněme, že jste předmětem jejich experimentování.
To jsme všichni.
Promiňte, ale teď nemám moc času na vysvětlování.
Všechno, co potřebujete vědět je v téhle stříkačce.
Chci abyste si to píchnul. Je to jediný způsob, jak to pochopit.
-Blafujete, že jo? -Utíká nám čas!
-Musíš to udělat hned. -Dejte mi pistoli.
Je víc narušený než jsme mysleli.
Možná nejsem soudcem osobností tak jako vy,
ale jste to vy, kdo je psychicky narušený.
Nevíte, čeho se dopouštíte.
Co přesně v tom je, doktore?
Všechny odpovědi, které hledáte. Přísahám.
Radši to vezmu do úschovy, jestli nejste proti.
Jdeme, doktore.
Jdeme? Kam jdeme?
Do Shell Beach.
Tam jste chtěl vždycky jet, k oceánu, že?
Nic tam nenajdete, určitě. Byl jsem tam--
Pak nám můžete ukázat cestu.
Nemůžu. Odmítám. Nedonutíte mě tam jet.
Copak to nechápete? Počkají si na nás.
Já to nechápu. Tady býval most.
Zkus to ještě jednou a tví přátelé tě najdou v kanálu bradou vzhůru.
Neubližujte mi. Všechno vám řeknu.
Už je to všechno stejně jedno.
Co?
Kdo jste?
Musíme jet až na konec kanálu.
Zanedlouho vám tu přibyde pár nových věcí...
-Anno. -Já nejsem Anna.
Brzy budete, ano.
Ale nejdřív pro ní mám jiné použití.
Říkám jim Cizinci.
Unesli nás a shromáždili nás tady.
Tohle město, každý v něm... je jejich experiment.
Kradou a míchají naše paměti jak se jim zlíbí.
Chtějí odhalit co nás dělá jedinečnými.
Jednoho dne, člověk se může stát inspektorem.
Dalšího dne někým úplně jiným.
Když napříkad chtějí studovat vraha,
pak jednoduše vloží nějakému člověku novou osobnost.
Sestaví mu rodinu, přátele, celou minulost...
dokonce i ztracenou peněženku.
A pak pozorují výsledky.
Když člověku vloží minulost vraha, bude pokračovat ve vraždění?
Nebo jsme vlastně něco víc, než jen soubor vzpomínek?
Ta záležitost s tím, že jste vrah to byla nešťastná náhoda.
Předtím jste prožil tucty životů.
Ale pak jste se probudil...
když jsem vám chtěl vložit právě tento.
Proč to všechno dělají?
Je to naše individualita, naše duše...
která nás činí odlišnými od nich.
Myslí si, že objeví lidskou duši,...
když pochopí jak fungují vzpomínky.
Oni mají kolektivní vzpomínky. Sdílejí jednu skupinovou mysl.
Umírají. Jejich rasa je na pokraji záhuby.
-Myslí si, že je můžeme zachránit. -A co já?
Vy jste jiný. Odvrátil jste můj pokus vložit vám vzpomínky.
Nějak jste si vybudoval jejich schopnost "Vylaďovat".
To jak mění věci, jak vybudovali tohle město.
Mají stroje pohřbené hluboko pod povrchem...
které jim umožňují soustředit jejich telepatické energie.
Ovládají tu všechno, dokonce i Slunce.
To proto je pořád tma. Nesnáší světlo.
A proč potřebují vás?
Když nás sem poprvé vzali,
extrahovali a uložili naše vzpomínky,
a pak je smixovali...
a dali nám zpět nové vzpomínky podle jejich vlastního výběru.
Ale pořád potřebovali někoho, kdo by jim pomohl.
Rozuměl jsem lidské mysli více, než by oni kdy byli schopni,
tak mi dovolili nechat si mé vědecké dovednosti,...
protože je potřebovali.
Ale donutili mě smazat všechno ostatní.
Dokážete si představit, jaký to je vymazat si vlastní vzpomínky?
Co moje minulost? Co moje dětství?
Shell Beach. Strýček Karl.
A co tohle? Bylo to prázdné, když jsem to našel.
Stále nechápete. Nikdy jste nebyl dítě.
Ne na tomhle místě.
Vaše minulost je iluze, padělek,
tak jako u všech ostatních.
Ty kresby jste vytvořil prostřednictvím svého daru.
Řekl jste, že nás sem přenesli.
Odkud?
Je mi líto. Nevzpomínám si.
Nikdo z nás si to nepamatuje... kým jsme kdysi byli...
čím jsme mohli být... kdesi jinde.
Dovedl jsem vás až sem. Už mě víc nepotřebujete.
Jdeme.
Žádný oceán není, Johne.
Mimo města nic není.
Váš domov je jedině a pouze...
ve vaší hlavě.
Přestaňte!
Prosím!
Teď znáte pravdu.
Sám se vzdáte...
nebo tato žena zemře.
Proč by mě to mělo zajímat?
Není to moje žena. Nic pro mě neznamená.
Ale vy máte starost, že, pane Murdochu?
Stal jsem se monstrem, kterým jste měl být vy.
Mám skoncovat s jejím životem hned, tak jak byste to udělal vy?
-Neubližujte jí, prosím. -Pak se vzdejte.
Spěte.
Teď hned.
Spěte.
Zabte ho.
Zabte ho!
Je mocný, ano, nebezpečný.
Ale také nás může dovést k tomu co hledáme,...
to co doktor nazývá duší.
Je čas dovést náš experiment do konečné fáze.
Už dále nepotřebujeme další subjekty.
Výzkum skončil.
Je na čase splynout s Johnen Murdochem.
Je čas, doktore. Vložte vzpomínky.
Vypněte to!
Vypněte to navždy.
Co to děláte?
Chtějí vám vložit jejich kolektivní vzpomínky.
Chtějí z vás udělat jednoho z nich...
aby mohli sdílet vaši duši.
Ale já mám jiné plány.
Vkládejte, doktore. Už žádné odpírání poslušnosti.
Promiňte. Bolest bude trvat jenom chvilku.
Pamatujte, Johne.
Vystoupíte do jiných výšin než jsou tyto.
Jednoho dne, až budete starší, pak pochopíte.
Pamatujte.
Tak to je, Johne. Učení dělá mistra.
Pamatuj, co jsem ti říkal. Nikdy nemluv s Cizími.
Johne, pamatujte.
Asi se divíš, proč se zjevuji ve tvojich pamětech.
To je proto, že jsem do nich vložil sám sebe.
Byly vytvořeny tak, aby tě naučili něco o Cizincích.
Celý jeden život zkušeností a vzpomínek v jedné injekční stříkačce.
Ty přežiješ, Johne. Najdeš sílu sám v sobě.
A zvítězíš.
Pamatujte.
-Ahoj, strýčku Karle. -Johnny!
Dostanem se tomu na kloub, Johne. Možná jednoho dne ti pomohu.
Tohle je stroj Cizinců který používají na zesilování myšlenek,
stroj, který mění jejich svět.
Musíš nad ním přebrat kontrolu. Musíš ho dostat do své moci.
Vím, že je porazíš, ale musíš se koncentrovat.
Něco je špatně.
Není čas na romantiku.
Svět může být takový, jaký ho vytvoříš.
Co jste to udělal?
Máš tu moc, učinit cokoli možné,...
ale musíš to udělat hned.
Věděl jsem, že to dokážete, Johne. Máte jejich sílu.
-Řídíte jejich stroje. -Kde je Emma?
Už to není Emma. Má jiné vzpomínky.
-Tak jí vraťte její vzpomínky. -To nemohu.
Zařízení, ve kterém uchovávali vzpomínky, bylo zničeno.
Je mi líto.
Co budete dělat?
Napravovat škody.
Řekl jste mi, že mám jejich sílu, ne?
Donutím tyhle stroje udělat to co já chci.
Udělám z tohoto světa cokoliv co budu chtít.
Jen když se budu pevně soustředit.
Kam se chystáte?
Do Shell Beach.
-Kolik stojí jízdenka? -Čtvrťák.
-Prosím. -Ale ne, seďte.
Děkuji vám.
Čekám tu na vás, ano?
-Co děláte? -Provádím několik změn.
-Jste si jistý tím, co děláte? -Zkusím své štěstí.
Umírám, Johne. Vaše vzpomínky nejsou slučitelné s těmi našimi.
Ale chtěl jsem vědět, jaké to bylo.
Jak se cítíte.
Vy víte, jak jsem se měl cítit.
Ta osoba, to nejsem já. A nikdy jsem nebyl.
Chtěli jste vědět, co to bylo, co nás dělá lidmi.
Tak tady to nenaleznete.
Hledali jste na špatném místě.
Tady je tak krásně.
Tak jasno.
Nevíte, jestli tu někde blízko není Shell Beach?
Myslím, že je tamhle naproti.
Sama tam jedu.
Nechcete se připojit?
Rád.
Mimochodem, já jsem Anna. Jak se jmenujete vy?
John.
John Murdoch.